Ingen dager er lik. Det har jeg bare fortsette å erfare etterhvert som dagene har gått. Lørdag den 6. juli fikk jeg virkelig kjenne på dette. Boris var et mareritt uten like. Dagen startet helt greit. Jeg sto opp ca 06:30, min kjære dro på jobb og Boris lo å sov til klokken nærmet seg 13:00 ca. Da kom min kjære hjem. På den tiden hadde jeg rukket å gjøre litt husarbeid, sprunget 15 km på mølla og gått i dusjen. Vanligvis er Boris sammen med meg på disse aktivitetene. Han ligger vanligvis framfor mølla, vandrer etter med når jeg bretter klær osv. Men ikke idag. Sånn sett så er det jo bra at han blir mer selvstending, men det er uvant. Uansett, når Boris først våknet, så begynte alt å bare gå nedover.
Dagen fortsatte og vi gjorde de ærene vi måtte. Når jeg trodde at alt skulle bli bedre så oppsto de noe som jeg er ekstremt redd for skal påvirke Boris til det negative. Når vi var på senteret for å plukke opp noe greier på apoteket, gikk bilalarmen av i bilen vår. Det som hadde hendt var at bilen hadde blott låst med et uhell. Vi kjører Volvo, så det som skjer er at , dersom vi låser bilen, så går sirenen av dersom noe beveger seg inni bilen. Inni bilen lo Boris. Bilen ble låst. Og etter 5 minutter gikk sirenen av. Heldigvis hørte jeg sirenen og skjønte med en eneste gang at det var min bil. Jeg raste ut, men var ikke rask nok. Ved første øyekast, så det ikke ut til at Boris hadde blitt påvirket overhode, men jeg er ikke sikker. Med tanke på hva som skjedde senere den ettermiddagen, så er jeg redd for at det kan ha tuklet med hjernen hans. Gjort han redd eller noe. Jeg vet ikke. Kanskje jeg overreagerer, men jeg er så redd for å gjøre Boris usikker og engstelig. Han ble jo mest sannsynlig skremt og kunne ikke flykte noen steder. Senere den dagen dro vi en tur i Kirkeparken. Her var han relativt grei. Han hoppet og styrte litt, men det var overkommelig. For meg virket det ikke som at han hadde blitt påvirket av bilalarmen. Dette var i starten av økten. Jeg fikk kontakt med han her, men han var ikke 100% Vi gjorde litt lydighetstrening, øvde litt på innkalling, før vi så gidde oss. Etter det dro vi hjem, hvor vi så gjorde litt hverdagslige gjøremål + litt montering av rullegardiner. Boris fikk med andre ord ikke sovet noe på den tiden.
Når klokken bikket 17:30 så måtte min kjære tilbake på jobb. På det tidspunktet så hadde vi vært hjemme i ca 1 t 40 min. Boris hadde ikke fått sovet et eneste minutt. Hvorfor måtte jeg på død og liv på tur da. Jeg tror nok ikke jeg tenkte på Boris sine behov der og da, men mest mine egne. Jeg vill på tur, men Boris var sliten og trengte hvile. Det var veldig tydelig når jeg tok han i bilen for å dra. Han sovnet med en eneste gang. Når vi kom til Håkvikskogen(der vi skulle gå tur) kledde jeg på han langlinen. Han ville ikke gå. Han satt seg ned vær 10 -ene meter. Men jeg presset på. Etter bare 100 meter begynte hoppingen og bitingen. Han låste seg helt. Jeg fikk ikke kontakt. Ikke en gang karbonader fungerte. Å avlede med leke eller noe annet fungerte heller ikke. Etter 500 meter gidde jeg rett og slett opp. Jeg hadde forsøkt alt jeg visste om at jeg kunne gjøre. Han sluttet ikke å hoppe og bite uansett hva jeg gjorde. Han knurret, best etter godbitposen, armene, skoene og t-skjorte kanten. Hode til Boris hadde forlatt jorden, og det var virkelig vondt å se. Jeg vente om og gikk tilbake mot bilen. Da ble det fart i han. Det var tydelig at han ville til bilen. Men hoppingen tok ikke slutt på vei tilbake. Den var ikke like ille, men likevell. Den stoppet ikke før jeg var 100 meter fra bilen. Da roet han seg. Jeg sørget for å rose han masse når han bare gikk ved siden av meg uten å verken hoppe eller bite. Jeg satte han i bilen og borte var han. Han sloknet med en eneste gang. Jeg var hjemme rundt 19:00. Siden den tid har Boris sovet, spist og vært ute å tisset.
Det er søndag den 07.juli, og klokken er 12:00 når jeg skriver dette. Boris ligger ennå å sover. Han har sovet i ca ett sett siden klokken 23:00 i går kveld. Det er vanligvis helt normalt at Boris sover lenge om dagene, men jeg er litt bekymret. Er det bare tennene som plager han, har han vondt noen plasser, ble han påvirket av bilalarmen eller er han bare Boxer. Jeg har fått kommentarer på at dette er slik Boxer-rasen og valper generelt sett kan være, men så ille?? Er det normalt? Det jeg tenker er at Boris mest sannsynlig bare var veldig sliten i går, men jeg vet ikke!
Hovedgrunnen til at han er som han er handler jo selvfølgelig ikke bare om meg. Han er i 5-7 måneders fasen, hvilket betyr at han er midt i den første kjønnsmodningen. Jeg har jo hørt mange plasser at valper har en tendens til å bli ulydige men…? Uansett, det vi skal kjøre på med nå er konsekvent trening, mye positiv forsterkning, kontakt og legge inn litt mer vile. Vi skal, med bakgrunn i råd fra kursleder på valekurset legge inn godbitsøk på steder hvor vi ser han mister hode. Ikke la han leke med seg selv på tur. Lek skal gå gjennom oss på tur. Tror det blir å hjelpe Boris til å kontrolere stresset.
SNAKKES i neste innlegg<3
Forhåpentligvis har jeg fått noen svar og resultater da.